‫במקום הזה,
‫חיים ומוות שוכנים יחדיו.
‫הם ניצבים זה מול זה.
‫הזמן אינו משתנה.
‫כאן, העבר והעתיד משתלבים,
‫שזורים זה בזה.
‫האם זהו גן עדן?
‫- הגעתה -
‫את, שם.
‫אלייך אני מדברת.
‫מהו המקום הזה לדעתך?
‫המקום הזה הוא...
‫העולם האחר.
‫נכון. מתי.
‫נכשלתי בנקמה באויבי המושבע
‫ומתי.
‫- סוף המאה ה-16, ממלכת דנמרק -
‫- היכן שהסיפור מתחיל -
‫אבא!
‫סקרלט!
‫אימא! אבא שב.
‫אבא!
‫סקרלט! ‫-התגעגעתי אליך!
‫תפילותייך הבטיחו את שובנו בשלום.
‫שלח את חילותיך, אמלת'.
‫קלאודיוס...
‫אלה הם או אנחנו.
‫הירגע, אחי.
‫מלחמה אינה מועילה לאף צד.
‫נחפש איזון באמצעות משא ומתן,
‫ונבנה אמון, לא עוינות.
‫זוהי דרכנו היחידה לשרוד.
‫שוטה שכמוך!
‫מלכנו אמלת' הוא שליט טוב.
‫נערץ על בני עמו
‫ומהימן על שכניו.
‫סקרלט. מה חשוב?
‫ידידות על פני איבה.
‫אהיה הנסיכה שאתה רוצה שאהיה!
‫לפני שאת נסיכה, את ילדה צעירה.
‫עלייך לגדול ללא פחד.
‫סיימתי!
‫אני נראה כה נאה. אני שמח.
‫- אמלת' -
‫אימא, אני אהיה...
‫אילו ידיים מזוהמות.
‫בעלי אוהב את בתו...
‫הוא פחדן שמתחזה לבעל מידות.
‫לבעלי יש הכול, ולך אין דבר.
‫אינכם אחים? ‫-אכן.
‫זמן רב חלמתי ליצוק רעל לאוזניו.
‫לא אתן לו ללגלג עליי.
‫זכרי את דבריי.
‫אני שייכת לזה שיהיה למלך.
‫אם נחישותך למלוך אמיתית, הראה לי.
‫חדשות נוראות!
‫בוגדים בטירה!
‫תפסו אותם! אל תיתנו להם להימלט!
‫שמעו בקולי! אל תיתנו להם לחמוק!
‫רגע, שם.
‫תעלה.
‫אמלת', אחי.
‫לקשור קשר עם אומה שכנה ולבגוד במדינתך.
‫אחי, אינך רואה?
‫תאוות השלטון הבלתי נלאית שלך
‫תהפוך אותך לרוצח.
‫שקט!
‫נתיניי הנאמנים!
‫הבוגד חייב להיענש!
‫ורק אז,
‫ברצון האל, אהיה אני למלך החדש!
‫המלך לעולם לא יבגוד בנו!
‫זו טעות!
‫הוציאו אותו להורג!
‫אבא! ‫-סקרלט!
‫זה לא יכול להיות!
‫מה אמרת?
‫מה? מה אמרת?
‫חכו!
‫אבא!
‫מי ייתן והאל יברך את המלך החדש.
‫תהילה למלכנו קלאודיוס!
‫תהא תהילתו!
‫שלחו צבא ודכאו את מרדם.
‫הזדרזו. זוזו!
‫לכאורה, צעדים אלו נועדו לעצור את המרד,
‫אך הם מענים אנשים שאין להם כל קשר לכך.
‫"הודעה לנסיכה.
‫"נתינייך גוועים ברעב.
‫"אך המלך לא ישלח עזרה."
‫נסיכה. אולי תחדלי מלימודייך ‫מעבר לים בוויטנברג,
‫ותשמחי את עינינו ביופייך?
‫נסיכה.
‫האם לא שקלת את האפשרות שהורעלת?
‫תמימה כתינוקת.
‫אתה תשלם!
‫זכור את דבריי!
‫נסיכה?
‫זה לא יכול להיות! ‫-מה נעשה?
‫נסיכה!
‫אם אלו הם החיים שלאחר המוות,
‫האם אתאחד עם אבי?
‫לא תתאחדי.
‫מי את?
‫אביך כבר הפך לאין.
‫לאין?
‫תחלקי את גורלו, אם תיחלשי.
‫בחיי לא היה שום דבר, מלבד חרטה.
‫אני רוצה להיעלם ברגע זה.
‫חייתי חיים חסרי משמעות.
‫הדוד קלאודיוס חי
‫ולא תהיה נקמה לאבי.
‫חכי.
‫האיש הזה נמצא כאן. ‫-מה?
‫הוא לא הפך לאין. ‫הוא נמצא במקום כלשהו, צוחק.
‫אני נשבעת...
‫אני אמצא אותו
‫ואנקום את מות אבי!
‫כמה טיפשים בני האדם.
‫אתה נושא את סמל הלסינור.
‫היכן קלאודיוס?
‫אל תהרגי אותי!
‫היכן הוא? ‫-אני לא רוצה למות!
‫הם כבר מתים,
‫ועדיין מבקשים לחיות.
‫בבקשה. אנא המתיני!
‫אנו בני בריתך, הוד מעלתך.
‫מה?
‫את יכולה להיות סמוכה ובטוחה ולבוא אחרינו.
‫הרצון שלהם לשנוא
‫ולהרוג זה את זה גובר, אפילו אחרי המוות.
‫האם קלאודיוס באמת כאן?
‫הנה לכם בני ברית!
‫נסיכה מלוכלכת...
‫אינה ראויה לישועה!
‫תפסו אותה!
‫כעת אוכל להיכנס לארץ האין-סופית!
‫היא אחוזת דיבוק לנקמה.
‫השבריריות, שמה אישה.
‫מה... מה זה היה?
‫היא נעלמה? מצאו אותה!
‫הביטו.
‫ראו אותה שופעת חיוניות!
‫כאילו עודנה בארץ החיים!
‫אם כן, מהו האדם?
‫מהו המוות?
‫החיים?
‫אאוץ'...
‫אני לא יכולה לעשות את זה...
‫"ספרי לי על אהבה
‫"זה נס שכולם מכירים
‫"הוא ממלא את הלב הזה
‫"ספרי לי..."
‫את כולך פצועה...
‫הפסק!
‫אל תיגע בי!
‫מה קרה?
‫אתה נזיר? ‫-אני אח.
‫לך למנזר! ‫-אמרתי שאני אח.
‫את יודעת?
‫אנחנו מחזירים אנשים לבריאות.
‫אבל אתה מת?
‫אני לא מת. ‫-אתה טועה.
‫אני אמות יום אחד, בטח. ‫אבל יש לי אפילו דופק.
‫אם כך, לא היית כאן.
‫ואיפה זה "כאן"?
‫חץ שורק.
‫האם זה היה שדה קרב עתיק?
‫"זנחו כל תקווה, אתם הנכנסים בשער זה."
‫"שערי הגיהינום"?
‫זה גיהינום? אל תצחיקי אותי.
‫מאוכזב שאתה לא בגן עדן?
‫איזה ביטחון עצמי.
‫כולם חושבים שכאשר אנחנו מתים, ‫אנחנו הולכים לגן עדן או לגיהינום.
‫אבל כולנו מגיעים לכאן ללא יוצא מן הכלל.
‫אלה לא החיים שלאחר המוות שדמיינו.
‫חכי רגע!
‫אני נשבע שאני לא מת.
‫קיבלנו קריאת חירום...
‫אז יצאתי מבית החולים ו...
‫אני חולם?
‫אם אני חי, למה אני כאן?
‫זו בטח טעות!
‫איך הגעתי לכאן?
‫אני אח, לכל הרוחות. למה?
‫מי יודע.
‫רגע, זה אומר שגם את מתה?
‫נכון.
‫את באמת מתה?
‫כן.
‫את לא נראית ככה.
‫פצועה, אולי.
‫בכל מקרה, אני הולך הביתה.
‫אני עדיין במשמרת.
‫לאיזה כיוון אני הולך?
‫מה זה? ‫-שקט.
‫מדהים...
‫הא?
‫היי.
‫היי!
‫מה...
‫מה נס...
‫חזק...
‫קורנליוס!
‫סקרלט, בתו של המלך המנוח אמלת'.
‫שמועות מספרות על נסיכה מטורפת ‫שזוממת לנקום במלך קלאודיוס!
‫היא בת של מלך?
‫לעולם לא אשכח את פניך.
‫לעולם לא!
‫להמשיך להילחם גם לאחר המוות...
‫את לוחמת אמיתית.
‫אבל זה נגמר עכשיו.
‫את תהפכי לאין.
‫אני חייבת...
‫לממש את נקמתי.
‫אני חייבת לנקום!
‫או שלא אוכל למות!
‫זה הסוף.
‫אני לא יכולה לתת לו להתחמק מזה...
‫יהיה אשר יהיה, זה מאוחר מדי עכשיו.
‫נוחי באין, נסיכה.
‫לעזאזל... ‫-הדימום עצר.
‫לא נפגעו כלי דם מרכזיים או עצבים.
‫נסה לא לזוז.
‫היכן קלאודיוס?
‫ענה לי!
‫במקום הקרוב ביותר לארץ האין-סופית.
‫מה?
‫הרחק מכאן, בפסגת הרים מרהיבים,
‫נמצא גרם המדרגות לארץ האין-סופית.
‫שקרן!
‫המלך קלאודיוס הבטיח לקחת אותנו, ‫בתמורה לנאמנות.
‫דודי הוא רשע.
‫אלו הבלים!
‫ובכל זאת כולם מבקשים את ישועתו
‫מהעולם האחר.
‫בני האדם חלשים.
‫אינני יודע אם הארץ האין-סופית בכלל קיימת,
‫אבל אעשה הכול אם הוא ייקח אותי לשם.
‫הבלים!
‫בכל עולם, ישנם אלה שמובילים
‫ואלה שהולכים אחריהם.
‫לא אשלים עם זה!
‫עצרי.
‫עליי ללכת.
‫הנה. השתמש בזה כמקל הליכה.
‫אני מצטער שנפצעת.
‫אינך עם הנסיכה?
‫אל תפעיל משקל רב מדי על רגלך הימנית.
‫אתה מצפה שאודה לך? ‫-לא.
‫אז תפסיק לעקוב אחריי.
‫את שדה.
‫את תהרגי עוד אנשים אם אעזוב אותך לבד.
‫זו נקמה. ברור שאעשה זאת.
‫ובכל זאת, אסור לך להרוג.
‫אני מתעבת יפי נפש כמוך.
‫אני לא "יפה נפש".
‫שמי היג'ירי.
‫פירוש השם הוא "קדוש".
‫כשאנשים נפגעים, הם מדממים.
‫לכן את צריכה אח.
‫עשה כרצונך.
‫"בפסגת הרים מרהיבים,
‫"נמצא גרם מדרגות שמוביל לארץ האין-סופית."
‫שודדים! ‫-רוצו!
‫עזבי!
‫הפסק! ‫-אל תיקח אותם!
‫הפסיקו! אתם לא רואים שהם זקנים?
‫הפסיקו!
‫לא!
‫הפסיקו!
‫הם לקחו הכול.
‫מדוע עלינו לסבול כך אפילו לאחר המוות?
‫רוצו!
‫יריות?
‫חכו!
‫שודדים תוקפים שודדים אחרים?
‫תתעשת!
‫תן לי את זה!
‫גם את זה!
‫חכו!
‫לעזאזל!
‫רד למטה.
‫רוצו!
‫זה מגיע מהכיוון הזה!
‫מה זה היה?
‫אתה בסדר?
‫האין.
‫יש לך מזל שלא חלקת את גורלו.
‫אני מצטער שלא יכולתי לעזור לך.
‫הבט במה שלפניך! קבל את המציאות, יפה נפש!
‫אני שומע את זה כל הזמן בעבודה.
‫אומרים שאי אפשר להיות אח בלי להתרגל למוות.
‫שאי אפשר להיות עצוב כל פעם מחדש.
‫אבל אם תתרגל למוות, וליבך ייאטם,
‫אתה עלול לאבד משהו אחר.
‫"ספרי לי על אהבה
‫"זה נס שכולם מכירים
‫"הוא ממלא את הלב הזה
‫"זה נס שכולם מכירים"
‫למה בני אדם חיים?
‫מהי משמעות החיים?
‫האם אי פעם נבין?
‫השאר את השאלות האלה לחיים.
‫עבורנו זה מאוחר מדי.
‫אמרתי לך...
‫אני עדיין לא מת.
‫הדרך שלפנינו בוגדנית.
‫אולי תצטרפו לשיירה שלנו? ‫-למה?
‫ניסיתם לעזור לנו. ‫ברצוננו להודות לכם על אדיבותכם.
‫את לא באה?
‫הם עלולים להיות שודדים.
‫הם לא.
‫איך אתה יכול להיות בטוח?
‫חבר'ה, אני אח.
‫תיידעו אותי אם יש משהו שמפריע לכם.
‫מי אתה? ‫-התרחק.
‫אין צורך. אני יכול לעזור לכם...
‫אם כואב לכם... ‫-הנח לזה.
‫מי הם? למה נתת להם להצטרף?
‫הם עלולים להיות שודדים.
‫אמור להם לעזוב.
‫אתם נשמעים כמו ילדים.
‫מה אמרתי לך?
‫גרם המדרגות לארץ האין-סופית?
‫שמעתי שאנשים מתקופות ואזורים שונים
‫איחדו כוחות כדי להגן ‫על שביל ההר שמוביל לשם.
‫אבל איש אינו יודע אם אפשר להגיע לשם.
‫בדיוק כמו בעולם החיים.
‫אני חושב שלא תצליחי להגיע כל כך רחוק.
‫עלייך לחצות אזורי שממה עוינים,
‫והשודדים.
‫ויותר מזה,
‫שמעתי שיש גדוד גדול שחוסם את השביל
‫המוביל במעלה ההר.
‫הנחש פצוע אך לא מת.
‫הרגתי את האב, אך הבת עודנה מתקרבת.
‫אסור לי להסתכן בהפיכה לאין
‫לפני שגרטרוד אהובתי תגיע.
‫אני חש כאילו ליבי מלא בעקרבים...
‫וולטימנד! איפה אתה?
‫איך אני אמורה להילחם בגדוד?
‫מה אתה שם עליו?
‫זה עלול להיות רעל.
‫עצור! ‫-אל תיתני לו לגעת בך!
‫הכאב חולף.
‫כמה מוזר! אני מרגישה הרבה יותר טוב.
‫איזו הקלה.
‫אתה רוצה לשטוף לי את הגב?
‫עזוב זקן מלוכלך שכמוני במנוחה.
‫מגבת חמה זה מאוד מרגיע.
‫בזבוז של מגבת טובה, אני אומר לך.
‫הפצעים שלך כואבים?
‫לא...
‫יש כל כך הרבה.
‫צלקת על כל פעם שהגנו על השיירה.
‫כמו מדליות כבוד?
‫בהחלט!
‫זה כל כך מרגיע.
‫אני שמח.
‫אפילו התנועה הקלה ביותר גורמת לגופי לכאוב.
‫אין צורך לדאוג.
‫הידיים שלי מאבדות את זריזותן.
‫תהיי מודעת לתנועותייך ‫והחושים שלך יישארו חדים.
‫אפשר להיות הבא?
‫גם אני. ‫-גם אני.
‫איזו תחבולה זו?
‫אין תחבולות.
‫כל מה שעשיתי היה להקשיב להם.
‫אני רואה אותך אחרת.
‫הא? ‫-אבל רק במעט.
‫"דפוס שנרקם ברוח אדווה בחול
‫"מזכיר לי את האוקיינוס בעיר הולדתי"
‫הנה.
‫תודה על האוכל.
‫"צדף שאני מחזיקה על לחיי ‫מביא לי קול נוסטלגי"
‫אני לא מאשים אותך שאינך בוטחת באחרים.
‫היינו כמוך בהתחלה.
‫אבל ככל שמכים, שודדים ובוגדים בך,
‫כך את יותר כמהה לבטוח במישהו.
‫דווקא משום שהעולם הוא מקום נורא כל כך,
‫אדם משתוקק למשהו להאמין בו.
‫בטח יש בך חרטה עמוקה
‫על שנפלת לכאן בגיל צעיר כל כך.
‫"נרקוד את ריקוד השמחה ‫עד עלות השחר
‫"נשיר שיר יקר
‫"עד סוף העולם
‫"נרקוד לנצח
‫"כמו שילוב אצבעותינו ברוח הנושבת
‫"נשיר לנצח
‫"כמו שאנו אוחזים ידיים עמוק בליבנו
‫"הענק לנו חיים ‫כדי שנוכל לשחות לאן שנרצה
‫"הענק לנו חיים ‫כדי שנוכל למלא את ליבנו הריק"
‫נורא.
‫הכי גרוע שראיתי. ‫-אתה קורא לזה ריקוד?
‫זה גרוע. ‫-מעולם לא ראיתי גרוע יותר.
‫"נרקוד את ריקוד השמחה
‫"עד עלות השחר
‫"נשיר שיר יקר עד סוף העולם
‫"נרקוד לנצח
‫"כמו שילוב אצבעותינו ברוח הנושבת"
‫מילים אנושיות אינן אומרות דבר לאל.
‫לכן אנו שולחים את רגשותינו דרך הריקוד.
‫"הענק לנו חיים
‫"כדי שנוכל למלא את ליבנו הריק
‫"לחיות! להרגיש טוב! לשגשג!"
‫נפרוק משא בעיירה שלפנינו.
‫היעד שלך נמצא בדרך ההיא.
‫הייתם כל כך אדיבים.
‫אני מתפלל שתגשימי את משאלותייך.
‫תודה רבה לך.
‫הקפד להתאמן.
‫הזקנים דיברו על זה.
‫במקום שנקרא "הארץ האין-סופית",
‫נמצא האוקיינוס היפה ביותר שאי פעם תראי.
‫אוקיינוס? ‫-הם אמרו את זה עם חיוך ענק.
‫הלוואי שהייתי יכול להזדקן כמוהם.
‫מה זה היה?
‫לא!
‫את הולכת להילחם שוב?
‫אני חייבת לנקום.
‫אני אעשה יותר מלהפיל אותו.
‫יש משל סיני על הקשת האולטימטיבי.
‫הוא יורה חיצים בלתי נראים מקשת בלתי נראית.
‫מה דעתך להפסיק לחלום?
‫אני רוצה שתפסיקי.
‫האם אין מלחמות בעתיד?
‫אני חושש שיש. ‫-הנה התשובה שלך.
‫למרות זאת,
‫רובנו מייחלים שהעולם יוכל להימלט מהאלימות.
‫אם זה לא ייפסק איפשהו, הלחימה תימשך לנצח.
‫אתה אומר שאנחנו אשמים ‫במלחמות של התקופה שלך?
‫זאת לא הכוונה. אבל...
‫מה אתה...
‫חכה!
‫המפקד וולטימנד. ‫-מה?
‫שליח?
‫מנופף בידיו כדי להיכנע?
‫זה יקצר את העניינים.
‫הפסיקו להילחם!
‫מה?
‫אנחנו יכולים לדבר. בלי נשק!
‫מי אתה, לעזאזל?
‫ואתה קורא לעצמך לוחם?
‫מה קורה עם הבחור הזה?
‫איזה פחדן! ‫-חיתכו לו את האוזניים והאף!
‫עצרו!
‫הנסיכה!
‫סקרלט!
‫אתה נהיה פזיז!
‫להתייצב! תפסו את הנסיכה!
‫היא נסיכה או חיית פרא? לעזאזל!
‫וולטימנד.
‫פצעת רבים מאנשיי.
‫לעולם לא אסלח לך!
‫הפסיקי, סקרלט!
‫רוצו! עכשיו!
‫התחבאו בחורים! ‫-גררו את הסוסים!
‫האיש ההוא...
‫הפסקת האש שלו הייתה תחבולה ‫כדי להוריד את המשמר שלנו.
‫איזו ערמומיות! בלתי נסלח.
‫סקרלט!
‫לעזאזל. עוד אחד!
‫מה את עושה?
‫היית צריכה לעזוב אותי!
‫אני לא יודעת.
‫גם אתה צריך לעזוב אותי.
‫אני תוהה אם איעלם אל תוך האין.
‫אני עושה כל מה שאני יכול. אל תוותרי!
‫אני חותך לך את השרוול.
‫עצור... ‫-הזיזי את היד.
‫זה מביך...
‫זה יכאב.
‫למה בחרת בעבודה הזו?
‫ראיתי אח שנותן את כל כולו, ‫מנסה לעזור לאנשים.
‫אז רציתי לנסות.
‫אתה בטח משוגע. ‫-את יכולה להזיז את היד?
‫נראה שלא נגרם נזק לעצבים.
‫אבל תנוחי קצת בינתיים.
‫אני הרגע אמרתי ל...
‫פיו...
‫סלחי לי.
‫לא אסלח. ‫-אני מתחנן!
‫לא הראית רחמים כלפי אבי.
‫חכי. הקשיבי לי.
‫אני לא הרגתי את המלך.
‫חסוך ממני את שקריך! ‫-אבל זו האמת.
‫כי שמעתי אותו. שמעתי את מה שהוא לחש.
‫את מה שהוא לחש?
‫מה? מה אמרת?
‫לא ניתן היה לשמוע אותו!
‫אולי את לא שמעת, אבל אני הייתי לצידו. ‫אני שמעתי אותו.
‫ידיי קפאו.
‫הייתי בטוח שגם קורנליוס שמע את זה.
‫לא יכולנו להרים את חרבותינו.
‫לא שמעתי דבר!
‫אינך סקרנית?
‫הרגי אותי, ויחד איתי ‫ילכו מילותיו האחרונות של המלך.
‫שקרים! אתה משקר כדי לחמוק מגורלך!
‫אני נשבע בנשמתי כלוחם.
‫שקרן!
‫טוב מאוד.
‫אם תספר לי, אשחרר אותך. ‫אני נשבעת בנשמתי כלוחמת.
‫אבל ספר את האמת.
‫מה הוא אמר?
‫מילה אחת:
‫"לסלוח."
‫"לסלוח"?
‫למה? למה הוא אמר את זה?
‫פולוניוס. תמיד היית אבי הבשורות הטובות.
‫קיבלתי דיווח שוולטימנד נכשל.
‫כמו קורנליוס, נעניש אותו עד שיישבר
‫ונאיר את חוסר יכולתו.
‫הוא ישכח מהארץ האין-סופית.
‫לארטס ואני נמצא את הנסיכה ‫ונבתר אותה לגזרים.
‫אם כך, לכו.
‫אדוני קלאודיוס!
‫אנא הובל אותנו לשם!
‫בבקשה קח אותנו לארץ האין-סופית!
‫כל אלה שלוחמים לצידי
‫יתקבלו בברכה לארץ האין-סופית ‫ללא יוצא מן הכלל!
‫תודה לך, אדוני קלאודיוס!
‫אנו מודים לך מאוד!
‫תודה לך מקרב לב!
‫לוחמים נבחרים!
‫הישבעו לי אמונים!
‫אל תפחדו! הילחמו!
‫לארץ האין-סופית!
‫"לסלוח".
‫אם אבי אכן אמר זאת,
‫למה התכוון ב"לסלוח"?
‫אולי הוא התחנן,
‫"בבקשה אל תהרגו אותי. בבקשה סלחו לי."
‫אבי מעולם לא פחד מהמוות או התחנן לסליחה.
‫או שהוא הסתיר חטא נורא,
‫וביקש מחילה.
‫זה לא מתאים לו. ‫-אז מה את חושבת?
‫אולי הוא הביע את חרפתו, כמלך בפני עמו.
‫אבל האם זה באמת כך?
‫אם הייתי אביך,
‫הייתי מצטער שלא יכולתי לראות אותך גדלה.
‫"סלחי לי שאני אבא נורא."
‫לכל אלה יש משמעויות שונות.
‫מה הייתה כוונתו האמיתית?
‫יש דרך נוספת להסתכל על זה.
‫זו רק דעתי.
‫הרשות בידי? ‫-מה זה?
‫"לסלוח לאיש שאת כה מתעבת. ‫לסלוח לקלאודיוס."
‫אבל למה? למה?
‫הוא רצח את אבי,
‫גנב את ארצנו, את ביתנו, הכול!
‫לעולם לא אוכל לסלוח לאיש נתעב שכזה.
‫אני מאמין שהוא רוצה שתסלחי לאיש נתעב שכזה.
‫לעולם לא אוכל! ‫-אני מסכים.
‫אפילו קדוש לא היה מסוגל. ‫-אם כך...
‫אבל שמעתי אותו במו אוזניי ‫ואני לא יכול שלא להרגיש כך.
‫חשתי את אמת המלך מדברת אליי.
‫מה זאת אומרת, "אמת"? אני לא מבינה. מה זה?
‫למה עליי לסלוח?
‫למה שאבי יאמר לי לסלוח ‫לאיש שאסור לסלוח לו לעולם? למה?
‫למה?
‫אתם משחררים אותנו?
‫גם עם הפצועים שלנו, ‫יכולנו לגבור עליכם בקלות.
‫וולטימנד, לא היית עושה דבר כזה.
‫שכחת כבר? ניסיתי לירות בך.
‫בואו נלך.
‫בשביל מה נלחמתי כל הזמן הזה?
‫לסלוח. ‫-למה?
‫לסלוח.
‫לסלוח...
‫המחשבה היחידה שלי
‫הייתה לנקום את מות אבי.
‫ובכל זאת...
‫לסלוח.
‫מה אתם עושים?
‫רוצה לראות מה יש בפנים?
‫בפנים? ‫-אלכסנדר.
‫מה? ‫-קיסר.
‫לא ייתכן ‫-הוא עוד טרי.
‫מישהו שאת רוצה לדעת עליו יותר.
‫זה לא יכול להיות...
‫יכול להיות שזה אבי?
‫אבא!
‫יש משהו שאני לא מבינה! ספר לי, אבא!
‫אבא!
‫זו שאת באמת רוצה לדעת עליה היא...
‫את עצמך!
‫דמייני שהיית חיה
‫חיים שונים לחלוטין.
‫איך זה היה?
‫הולכת ברחוב ואוכלת גלידה.
‫או משוחחת בבית קפה בצד הדרך.
‫או מציצה דרך חלון ראווה, ואז...
‫מצטערת, אבל אתה מדבר על עולם אחר.
‫אין לי מושג.
‫אני מניחה שאתה מרחם עליי.
‫אבל אני לא שותפה לזה.
‫אין שום דבר שאני יכולה לשנות.
‫אלה החיים שחייתי.
‫גם אם תמותי שוב ותיעלמי לתמיד?
‫אני לא מפחדת.
‫למעשה, הייתי רוצה להיעלם
‫ברגע שאנקום את מות אבי.
‫הקשיבי. הנה שיר פופולרי מעתיד רחוק.
‫"ספרי לי על אהבה
‫"זה נס שכולם מכירים
‫"הוא ממלא את הלב הזה
‫"ספרי לי הכול על אהבה
‫"מטרת חיי
‫"לפני שאאבד את ליבי"
‫"ספרי לי על אהבה
‫"זה נס שכולם מכירים
‫"הוא ממלא את הלב הזה
‫"אני רוצה לדעת הכול על אהבה
‫"סוד נסתר איפשהו
‫"תמצאי את המפתח"
‫היג'ירי!
‫"מפגשים רבים
‫"בזרם האין-סופי של הזמן
‫"אפגוש אותך
‫"בזמן המובטח לנו"
‫זאת... אני!
‫"כל מה שאני רואה
‫"זורח
‫"וייוולד מחדש"
‫אני... אחרת!
‫"הרוח הגשם והקשת
‫"הופכים למנגינה
‫"העולם כל כך יפה
‫"תני לשורשים שלי
‫"לפרוח
‫"בדיוק כפי שאני
‫"ספרי לי על אהבה
‫"זה נס שכולם מכירים
‫"הוא ממלא את הלב הזה
‫"ספרי לי הכול על אהבה
‫"מטרתי בחיים
‫"לפני שאאבד את ליבי
‫"ספרי לי על אהבה
‫"זה נס שכולם מכירים"
‫איבדת את ההכרה בפתאומיות.
‫ראיתי את זה...
‫את התקופה שבה אתה חי. ‫-מה?
‫נסעתי בזמן...
‫ואז...
‫היג'ירי, רקדת...
‫כל כך יפה.
‫זה כנראה לא אני.
‫לא. אתה הובלת אותי.
‫הייתי מאושרת באמת.
‫אם הייתי נולדת בתקופה אחרת,
‫האם יכולתי להיות אדם אחר?
‫האם יכולתי להימנע מלהתמסר
‫לכל הסבל והתסכול הזה?
‫סקרלט. אל תבכי.
‫אני כאן.
‫את לא צריכה לבכות יותר.
‫היי.
‫את נסיכה?
‫לא.
‫את כל כך יפה, הייתי בטוחה.
‫הלוואי שהייתי נולדת נסיכה.
‫בטח גם את רוצה, נכון?
‫אם הייתי נסיכה, ‫יש דבר אחד שהייתי רוצה לעשות.
‫מה זה?
‫הייתי רוצה ליצור עולם ‫שבו ילדים כמונו לא יצטרכו למות.
‫כן.
‫הארץ האין-סופית...
‫המקום הזה שוכן מעל פסגת ההרים הקדושים!
‫רק החזקים ראויים להיכנס. הקשיבו!
‫אל תאפשרו לאחרים לפלוש לחופיה!
‫השאירו את מציאת הנסיכה לי, גילדנשטרן, ו...
‫לי, רוזנקרנץ!
‫נאתר אותה במהירות...
‫ונלך לארץ האין-סופית.
‫תנו לנו לעבור לארץ האין-סופית!
‫קחו אותנו לפסגה!
‫לפסגה!
‫הפילו את החומה!
‫עזבו! ‫-או שנירה!
‫קדימה! הארץ האין-סופית ממש לפנינו!
‫הפילו את האבירים של קלאודיוס!
‫הארץ האין-סופית לא שייכת להם!
‫הסתערו!
‫בבקשה. ‫-אל תהרגו אותי.
‫אל תדאגו. ‫-אנחנו רק מחפשים.
‫מחפשים? מחפשים את מי?
‫את הנסיכה!
‫מישהו ראה אותה?
‫שערה קלוע בצמה.
‫כזה!
‫הפסק! ‫-שערה הוא כזה!
‫כואב...
‫תחזיר אותה! ‫-שתקי!
‫מי שייתן לנו את הנסיכה ייצא לחופשי!
‫אם תרצו, בואו איתנו לארץ האין-סופית!
‫אלה שקרים!
‫לעולם לא אהיה העבד שלך.
‫אז תזחל בעולם האחר לנצח.
‫נחפש במקום אחר.
‫רגע.
‫מה זה?
‫מטבע זהב מדנמרק. למה שיהיה לך דבר כזה?
‫את יודעת משהו על הנסיכה?
‫אני לא יודעת כלום!
‫אל תסתירי את זה ממני! דברי!
‫אם לא תדברי...
‫הפסק! אל תפגע בה!
‫הנסיכה?
‫מצאנו את הנסיכה!
‫הרימו אותה!
‫נסיכה...
‫נסיכה!
‫מהרי וברחי! לכי!
‫תפסנו את הנסיכה!
‫המלך קלאודיוס ישבח אותנו!
‫בזכות זה...
‫הוא ייקח אותנו לארץ האין-סופית!
‫סקרלט!
‫מי אתה, לעזאזל? ‫-שחררו אותה!
‫לא מסוגל לירות?
‫מה עוצר אותך?
‫זה צעצוע?
‫אולי הבחור הזה פשוט לא יודע ‫להשתמש בחץ וקשת?
‫למה באת לכאן?
‫אני...
‫מה הסיבה שלך להיות במקום הזה?
‫אני...
‫היג'ירי!
‫אתה בסדר?
‫אני בסדר. ואת?
‫אני בסדר.
‫את חייבת לחיות.
‫אני אחיה.
‫"ספר לי
‫"על אהבה
‫"זה נס
‫"שכולם מכירים
‫"הוא ממלא את הלב הזה
‫"אני רוצה לדעת
‫"הכול על אהבה
‫"מטרתי בחיים
‫"לפני
‫"שאאבד את ליבי
‫"ספר לי
‫"על אהבה
‫"זה נס
‫"שכולם מכירים
‫"הוא ממלא את הלב הזה
‫"אני רוצה לדעת הכול
‫"על אהבה
‫"סוד
‫"נסתר איפשהו
‫"הראה לי אותו"
‫הביסו את קלאודיוס! ‫-אל הטירה!
‫הוא לא כאן. ‫-איפה הוא?
‫הוא ברח? ‫-לעזאזל!
‫שוב נהיה יום.
‫אני מצטער.
‫זו הפסגה.
‫אבל...
‫אין גרם מדרגות לארץ האין-סופית!
‫זה לא כאן.
‫חשבתי שדודי יהיה כאן.
‫הוא לא כאן. ‫-מה?!
‫הוא כבר עלה לארץ האין-סופית,
‫ואת תהפכי לאין בארץ המתים.
‫סקרלט! ‫-עצור!
‫מוות בנפילה או מוות בחרב.
‫הבחירה היא שלך.
‫אתה?
‫קורנליוס! ‫-יש חולדה בשורותינו?
‫הענשנו אותך קשות ולקחנו את נשקך,
‫ואתה עדיין עומד על הרגליים?
‫בוגד!
‫הפעם לא יהיו רחמים, רק כדורים!
‫וולטימנד!
‫כלבים בוגדניים שכמותכם! ‫למה אתם בצד של הנסיכה?
‫סיימנו להיות הכלבים שלכם.
‫וסיימנו איתך.
‫איזה נכה עם מקל לעולם לא יביס אותי!
‫היעלם אל האין!
‫לעזאזל!
‫זוז, וולטימנד!
‫קורנליוס! הפוך לאין!
‫המטרה שלך נמצאת שם למעלה.
‫הגעת עד הלום. השלימי את נקמתך.
‫תודה.
‫זה...
‫שער אדיר!
‫דלת לארץ האין-סופית!
‫אני הוא המלך!
‫קלאודיוס!
‫אך מדוע תסגור את דלתך?
‫למה?
‫ארור...
‫הגעתי עד הלום. מה חסר לי?
‫הידיים המגואלות בדם הללו...
‫הו, חטאי כה מתועב...
‫לא נותר דבר כעת אלא להתפלל לישועה.
‫או שמא מאוחר מדי לדברים כאלה? ואיך?
‫אני עדיין מחזיק בשלל חטאיי.
‫הכתר, השאפתנות, והמלכה...
‫כיצד ניתן לקבל מחילה?
‫חרטה...
‫זו הדרך היחידה. עליי להתחרט.
‫סלח לי, אני, איש רב חטאים.
‫הושע אותי.
‫טרחתי ועמלתי למען אין ספור אנשים אומללים
‫שמחפשים את הארץ האין-סופית.
‫אז אנא הושע אותי...
‫המלך קלאודיוס, ‫אני מבינה את כוונותיך האמיתיות.
‫עם זאת,
‫עליי לבקש ממך דבר אחד.
‫בבקשה, תודה שטעית.
‫שהריגת אבי הייתה טעות.
‫בקש את סליחתה של בתו.
‫דוד.
‫לבקש סליחה?
‫איזו בדיחה!
‫יש לי רק חרטה אחת כעת.
‫שלא עיניתי את אביך יותר לפני שהרגתי אותו
‫כדי שתרעדי מפחד ולעולם לא תמרי את פי!
‫הייתי צריך לרוקן את דמו
‫ולהפשיט את הבשר מעצמותיו
‫כשהתחנן בפניי לשחרור המתוק של המוות.
‫לו הייתי גורם לך לצפות בזה,
‫לא היית באה בפניי עכשיו
‫עם מילותייך המגוחכות והטיפשיות!
‫ומה לגבי החרטה שלך כעת
‫או עמלך למען העם?
‫איזו תועלת יש בהבאת אחרים איתי?
‫הארץ האין-סופית שייכת לי!
‫ולא אמסור אותה לאיש!
‫איך ייתכן שאיש אשר ליבו העלוב ‫גואה מחמדנות עומד כאן?
‫אתה רומס את תקוותיהם של אחרים.
‫איך ייתכן שתוכל להיכנס לארץ האין-סופית?
‫האם אתן לך להרגיש רק שבריר מהכאב והחרטה
‫שאבי חש בגללך?
‫שאראה לך?
‫לסלוח.
‫האם עליי להמשיך בנקמתי?
‫או שעליי לסלוח על הכול?
‫מדוע עליי לסבול כך?
‫מהו הדבר שכובל אותי?
‫איני יודעת!
‫האם איני יכולה למצוא דרך אחרת לחיות?
‫איני יודעת!
‫אז אני אבודה.
‫איני יכולה לעזור! כך חייתי כל כך הרבה זמן!
‫נכון. אז אני אבודה, וזה הסוף.
‫השנאה היא שהניעה אותי ללמוד סיוף.
‫למען נקמה, למען אבי ולמען כל הסובלים.
‫עצרתי את עצמי, פעם אחר פעם.
‫אמרתי לעצמי, "לא כך הדברים צריכים להיות".
‫עד עכשיו, חייתי את חיי בלי לסלוח לעצמי,
‫בלי לסלוח לעצמי...
‫בלי לסלוח לעצמי.
‫לעצמי.
‫לסלוח.
‫לעצמי...
‫לסלוח.
‫סקרלט.
‫אבא!
‫חדלי מהשטות הזאת של הוצאת נקמה בשמי.
‫חייבת להיות "את" אחרת שאת כמהה אליה
‫שאינה נכלמת בשנאה ובנקמה.
‫אני רוצה שתחיי את חייך ותוקירי אותם.
‫אני רוצה לראות אותך זוהרת, חיה בחופשיות.
‫אבא.
‫הקשיבי היטב.
‫זה לא מקום לילדה כמוך, בתו של כישלון!
‫הארץ האין-סופית שייכת לי.
‫איש מלבדי לא יכנס.
‫רק אני ומלכתי
‫נעבור בשער זה!
‫צנחי אל האין!
‫לכי בעקבות אביך האומלל!
‫אינני סולחת לך.
‫אינני יכולה לסלוח לך. אבל...
‫סיימתי להילחם.
‫למען כל אלה שייחלו לקץ הסכסוך.
‫זה אומר שיש סיכוי לאנשים בעתיד ‫לחיות יחד בשלום.
‫עטפי את האידיאלים הריקים שלך ‫במילים יפות, שוטה!
‫את תיעלמי ללא זכר!
‫גרטרוד!
‫בבקשה! עזרי לי!
‫הארץ האין-סופית היא...
‫גרטרוד!
‫הארץ האין-סופית ממש מולנו...
‫אני לא רוצה להיעלם!
‫אל תיתני לי להפוך לאין!
‫אני לא רוצה להיעלם!
‫עזרי לי!
‫גרטרוד!
‫הצילי אותי! אני לא רוצה למות!
‫אני לא רוצה למות!
‫סוף סוף...
‫סוף סוף הבאתי את זה לידי סיום.
‫עכשיו אני יכולה להיעלם בשלווה.
‫את טועה בקשר לזה, סקרלט.
‫מה?
‫בני אדם עדיין קוראים למקום הזה
‫העולם האחר, הארץ האין-סופית וכן הלאה.
‫אך הם טועים טעות מרה.
‫זהו עולם שבו חיים ומוות ‫מתקיימים יחדיו, לא בסכסוך.
‫לא רק חיים ומוות, אלא גם הזמן.
‫כאן, העבר והעתיד מיטשטשים יחד.
‫לכן אתם יחד.
‫כעת,
‫יש אחד מכם שעדיין חי.
‫לא מת?
‫הזמן של החי להתעורר מתקרב במהירות.
‫אותו אדם אינו יכול להיות כאן.
‫כמעט והגיעה השעה לשוב ‫אל המקום אשר ממנו בא.
‫כן. את מתכוונת אליו.
‫הוא אמר מההתחלה שהוא לא מת.
‫שהוא הגיע לכאן בטעות כלשהי. אז...
‫את טועה. זה לא אני.
‫מה...?
‫זו את, סקרלט.
‫זה חזר אליי. אני באמת מת.
‫מוקד החירום לכל האמבולנסים.
‫אמבולנסים נשלחו למקום. ‫שני גברים נמצאו מחוסרי הכרה.
‫עד כאן ממוקד החירום.
‫דחוף. מוקד החירום לכלל היחידות.
‫חשד לאירוע דקירה.
‫החשוד טרם נתפס.
‫היו ערניים לתנועות החשוד.
‫לא תכננתי למות.
‫פעלתי מתוך אינסטינקט וקפצתי ביניהם.
‫לכן לא הבנתי שאני מת.
‫המשכתי להאמין שאני עדיין חי.
‫אני מת. את זו שחיה.
‫זו לא אני.
‫זו לא יכולה להיות אני.
‫הלהב הגיע עד לאיברים הפנימיים.
‫עצרתי את הדימום לזמן מה,
‫אבל הוא התחיל מחדש.
‫לא...
‫אתה טועה! זו לא אני!
‫היג'ירי! אתה צריך לחיות!
‫אז אני אישאר כאן! אישאר איתך!
‫אלוהים...
‫החזירי את היג'ירי לחיים, לא אותי!
‫לא.
‫בבקשה! הוא יכול לתפוס את מקומי!
‫לא.
‫הוא היה צריך לחיות, לא אני.
‫אני הייתי זו שהייתה אחוזת דיבוק לנקמה.
‫לא.
‫את צריכה לחיות, סקרלט. ‫-אני לא רוצה.
‫תחיי! אמרי בבירור שאת רוצה לחיות. ‫-לא!
‫תגידי שאת רוצה לחיות!
‫לא! זה אומר להיפרד ממך, היג'ירי!
‫זה בסדר שזה ככה! את צריכה לחיות!
‫אני לא רוצה שניפרד!
‫תגידי שאת רוצה לחיות!
‫הוציאי את זה במילים! "אני רוצה לחיות!"
‫אני... רוצה... לחיות.
‫עוד! "אני רוצה לחיות!"
‫אני רוצה לחיות!
‫עוד! ‫-אני רוצה לחיות!
‫אני רוצה לחיות!
‫אני אחיה, ובתמורה,
‫עד שתיוולד,
‫אתאמץ כדי שזה יהיה עולם עם פחות סכסוכים.
‫אם העתיד ישתנה, בוודאי שלא תיהרג, נכון?
‫בשביל זה, אעשה כל מה שאני יכולה!
‫אז תוכל לחיות חיים ארוכים יותר, היג'ירי!
‫תוכל להקים משפחה, לגדל ילדים
‫ולהפוך לאיש זקן ונפלא!
‫מהו...
‫האדם? מהו המוות?
‫החיים?
‫ו...
‫מהי אהבה?
‫הוד מעלתך?
‫הנסיכה.
‫הנסיכה שבה אלינו!
‫אין ספק! ‫-סם הנגד עבד!
‫זה נס!
‫זה קרה כששכבת בתרדמת.
‫הוא שתה מגביע שנועד להרעיל אותך.
‫ואז...
‫סופו היה פתאומי.
‫למה את עדיין חיה?
‫מדוע בעלי מת,
‫ואת אינך בגיהינום?
‫למה?
‫בוודאי רצית לנקום במו ידייך.
‫לא, הכול הסתיים.
‫סליחה?
‫סוף סוף מסעי הגיע לסיומו.
‫מי ייתן והאל יברך את המלכה החדשה.
‫תהילה למלכתנו החדשה!
‫תהא תהילתה!
‫מלכתנו החדשה! ‫-כן?
‫האם תבטיחי לא לייסר אותנו כמו המלך הקודם?
‫נמאס לנו שרק העניים יוצאים שוטים.
‫נכון!
‫אנשיי!
‫אם תבחרו בי כמי שתישא ‫באחריות למדינה מעתה ואילך,
‫אשרת אתכם ואעשה כמיטב יכולתי למען אושרכם.
‫עם שכנינו נבנה ידידות ואמון, לא עוינות.
‫לא אתן לילדים למות.
‫גם אם הדרך תהיה רצופה בייסורים ובמאבקים,
‫אמשיך לחפש דרך קדימה ללא סכסוך.
‫למען כל אלה שמתו, בתקווה לקיצה של המלחמה.
‫ולמען כל אלה שעתידים להיוולד, ‫בתקווה לאושר.
‫האם באמת... יכול להיות עולם ללא מלחמה בעתיד?
‫כן.
‫בעזרתכם, יכול להיות.
‫אז גם אנחנו נאמין בך ולעולם לא נוותר.
‫גם אני! ‫-גם אני!
‫אני תומכת בך. ‫-אנחנו נעשה זאת!
‫תהילה למנהיגתנו החדשה!
‫תהא תהילתה!
‫תרגום כתוביות: אליאור מצליח סאסי